KAPEL
Gud... Hvis du eksisterer, og det ved jeg, du gør...
... så lad ikke Jane dø.
Jeg vil gøre hvad som helst, bare du ikke lader hende dø.
– Har du noget at fortælle, Sydney? – Jeg ved ikke, hvad du mener.
Janes tilstand er meget alvorlig.
De vil tage toksikologiske prøver, så de har mistanke om overdosis.
Kan du huske, hvad vi talte om, med at rense sig for skyld?
– Jeg er ikke skyldig i noget. – Du behøver ikke være bange.
Jeg er din læge, og hvad du siger til mig, forbliver fortroligt.
Men hvis jeg intet ved og bliver forhørt om pillerne, jeg skrev ud –
– og hvordan de kan være endt i Janes drink...
Ja, jeg kom pillerne i hendes drink.
Jeg ville bare, hun skulle dejse om, så der intet skete med Michael.
Det her var ikke meningen. Hvis hun dør, tilgiver jeg aldrig mig selv.
Hvad skal jeg gøre, Kimberly?
Det er i orden, Sydney... Jeg er her.
Bare overlad alt til mig.
Tak for hjælpen.
Ingen forandring. Jane er stadig på den akutte afdeling.
Jeg forhører mig, når jeg kommer derind og ringer til dig.
Tak, jeg har allerede en kop.
Det er nok til mig. Hej, Jake!
– Du er ikke alene... – Ja, det har varet en tid.
– Du bliver vel og spiser en omelet? – Jeg må desværre på arbejde.
Vi tales ved senere, Matt. Vi ses nok igen, Alan...
Absolut.
Han fik travlt.
Janes tilstand er stabil, men mere kunne de ikke sige.
Hun bor lige over gården. Hun er rar, men har et rodet liv.
– Letmælk? Jeg har også skummet... – Jeg drikker den sort.
– Tak for i nat, Matt. – Selv tak.
– Hvad er klokken? – Snart ni. Hvorfor?
Jeg må af sted til en prøve. Jeg kan ikke komme for sent...
– Har du ikke noget ur? – Det er ved pantelåneren. Vi ses!
Det er nonsens!
Så lad ham sagsøge mig! Det vil jeg blæse på!
Ja, det kan du godt sige, jeg har sagt.
Det var hårde ord tidligt på morgenen...
Jeg har croissanter fra caféen på hjørnet.
En patient vil sagsøge mig for at have forvoldt i en nerveforstyrrelse.
– Som plejer at være arvelig. – Du er jo forsikret.
Den slags kan ødelægge ens rygte! De vil have mig suspenderet.
Tænk ikke på det nu. Vi må lægge planer for nytåret og vores fremtid.
Det her kan ødelægge min fremtid!
– Råb ikke ad mig! – Jeg prøver at forklare...
Jeg forstår. Du har meget at tænke på og har ikke tid til mig.
Nyd croissanterne. Jeg vil prøve at glemme den her samtale...
Du har haft et slagtilfælde. Et mildt et, men ikke desto mindre.
Vi må se meget alvorligt på det.
Du overlevede det, og det er et godt tegn. Sig, om du kan mærke det her.
Godt!
Imens kan du måske fortælle, hvad du husker fra festen?
Jeg dansede...
Jeg drak for meget... Jeg gik ovenpå...
... med dig! Vi var vel ikke...?
Nej, der skete ingenting.
Du var lidt underlig, så fik du åndedrætsproblemer –
– så slagtilfælde og så chok.
Sig, om du kan mærke det her.
Hvad?
– Jeg mærker ingenting, Michael. – Hør nu her...
Jeg mærker ingenting. Ingenting!
– Er jeg lammet? – Det er for tidligt...
– Er jeg ikke? – Kæreste Jane...
Rør mig ikke!
Rolig, mrs Mancini. Det skal nok gå i orden. Slap nu bare af.
Du burde have sagt, at pillerne kunne give slagtilfælde.
De var til dig, ikke til at komme i nogens drink.
Endnu engang vil du ikke tage ansvaret for, hvad du har gjort.
Mener du, at jeg skal tilstå det hele for politiet?
Nej, men du må acceptere og lære af det, der er sket.
– Har du pilleglasset? – Ja, jeg har det her.
Du gav hende tre piller, ikke?
Her har du tre ny at lægge i. Når Michael udspørger dig –
– viser du ham bare glasset.
Det burde afværge eventuelle anklager, i hvert fald for en tid.
– Men hvad med Jane? – Hun mistænker ikke sin gode fe.
Overdæng hende med varme, medfølelse og godhed.
Hvis du er smart, vil ingen mistænke dig.
Den her terapi, eller hvad du vil kalde det... er vist ret uortodoks?
Du er jo en ret uortodoks patient, Sydney.
Sidste underskrift. Lige ved krydset.
Udbetalingerne begynder, så snart barnet er født.
I mellemtiden kan I åbne kontoer til fondet.
Jeg har et møde i centrum, og så må jeg på kontoret. Tak, Norman.
Det var så lidt.
Har du et øjeblik? Jeg har et spørgsmål...
– Javist. Hvad har du på hjerte? – Min arv... Den million dollars...
Jeg får dem vel stadig, hvis noget skulle gå galt med graviditeten?
Desværre ikke. Din fars testamente er meget entydigt på det punkt.
Jeg kender dig... Skjuler du noget for mig?
Man kan ikke narre onkel Norman... Jeg vil være ærlig...
Jeg har fået at vide, at jeg ikke er gravid. Prøverne blev forbyttede.
– Og Billy ved ingenting? – Jeg må få finde en måde...
Jeg vil sige det til ham, men... Hvad sker der med pengene?
Sørg for at blive gravid så hurtigt som muligt...
... ellers bliver pengene stående i banken.
Ha' en god dag.
– Amanda kan lide kabel–idéen. – Det kan blive en klassiker...
Lige siden jul har du behandlet mig som luft.
Vi har hver sit liv. Som i sangen: "Gamle bekendte..."
–"De bør ikke glemmes..." – Det kan gøre for ondt at huske.
Godt nytår, Billy...
Brooke ringede og bad dig møde sig på hospitalet. Hun lød ude af den.
Tak.
– Hvad er der sket? – Jeg begyndte at få blødninger...
Jeg ringede til lægen, og barnet... Jeg har mistet barnet.
– Jeg har siddet her i flere timer... – Rolig...
Jeg er her.
– Du kommer for sent på arbejde. – Jeg tager fri i dag.
Jeg vil være gravid igen. Man skal være mere frugtbar efter en abort.
Det opdagede de ved hesteopdræt... Hvad siger du?
Jeg forstår det ikke. Jeg glædede mig sådan til det barn.
Burde vi ikke lade sorgen gå over først?
Er det at gå videre ikke den bedste måde at glemme på?
Hej. Jeg ville bare kigge ind og udtrykke min deltagelse.
– Hvor er den smuk. Tak. – Sig til, hvis jeg kan gøre noget.
Med blomsten har du gjort tilstrækkeligt.
Vi bliver gravide igen omgående, så der behøves ikke nogen ståhej.
Vil du være rar at lade det gå videre?
– Javist... – Jeg følger dig ud.
Jeg kommer straks.
Brooke er vist i topform igen... Hvordan med dig?
Jeg kan desværre ikke påstå, at jeg er i topform...
Jeg er faktisk temmelig langt nede. Brooke tager det her bedre end jeg.
Jeg kan ikke lade være at tænke på, om det hele handlede om arven.
– Det dér angår ikke mig... – Du spurgte jo...
Jeg ventede det sædvanlige svar: "Jeg klarer mig nok."
Pas på dig selv. Jeg håber, det går i orden.
Godt nytår.
Tak... Endnu engang...
Billy? Kommer du lige?
Hvordan har du det? Du har været stille hele morgenen.
Peter... Han har blevet sagsøgt og vil, at vi skal tage væk nogle dage.
– Han vil vel ikke stævnes... – Det kender jeg.
Hvorfor ikke tage med til mit hus i Palm Springs? Jeg holder nytår dér.
– Det ville Peter kunne lide... – Ingen kan nå ham dér.
Jeg forstår. Jeg ville være i vejen.
Ikke, hvis du også havde nogen med.
Hvad siger du? Bobby har indbudt os til sit hus i Palm Springs til nytår.
– Du har vel ingen planer? – Nej, men...
Det ville blive morsomt!
– Javist... Hvorfor ikke? – Godt!
Jeg ordner detaljerne. Undskyld mig. Jeg er sent på den til frokost.
Du er vel ikke alt for vred på mig?
– Nej da. Det kan blive hyggeligt. – Nu må jeg bare overtale Peter...
Lindy Toys venter!
– Hvad gør du? – Sydney er umulig til at arkivere!
Jeg må have alle papirerne om patienten.
Lad advokaterne klare det.
De synes, jeg skal forlade byen for at undgå forhøret.
Nu kommer resultatet af den toksikologiske prøve!
Alkohol og et beroligende middel: Fenemal.
Se mængden! Hun burde have været bevidstløs.
Det var hun jo... Vidste du, at hun tog beroligende piller?
– Det vidste hun heller ikke selv. – Trafikken bliver værre og værre.
Kom med ind på mit kontor.
– Giv mig tasken. – Hvad?
– Giv mig den! – Den er privat ejendom!
Jane havde fenemal i blodet, og jeg ved, du har de piller.
Udskrevet af dr. Galehus selv!
– Jeg har ikke rørt dem endnu! – Det vil vi få at se.
Tror du, at jeg kunne finde på at forgive Jane?
Når du er jaloux, viger du ikke tilbage for noget. 17, 18, 19...
Jeg lyver ikke. Jeg føler mig tryg i vores forhold...
... og jeg har ikke set Jane som nogen trussel.
– Jeg er ikke som Kimberly. – 27, 28...
29...
– 30... – Der mangler ingen!
– Jeg venter en undskyldning. – Så kan du vente til dommedag.
Så lad være. Men nu, da heksejagten er overstået –
– synes jeg, at vi bør gøre alt, hvad vi kan, for stakkels lammede Jane.
Hun behøver vor hjælp, specielt min.
– Du bør nok holde dig væk. – Jeg har et ansvar over for Jane.
Og vi trænger begge to til at tage de første skridt mod en forsoning.
Hvorfor får jeg en følelse af, at Kimberly står bag det her...
Det er aldrig for sent for følelsesmæssige sår at læges.
Nej, nu må jeg på hospitalet.
Jeg har villet spørge dig om noget...
Før du gør det... Jeg har udskudt det her hele aftenen...
En skuespillerinde, som jeg kender, ringede fra New York.
Hun har et ledigt værelse i sit hus på Manhattan...
Jeg har længe haft lyst til at lave mere teater...
Du kan jo besøge mig dér, og senere kan jeg komme her tilbage igen.
– Den slags er aldrig let at sige. – Er det så let for dig at tage væk?
Det må man kunne i min branche.
Lad det ikke ødelægge vores aften. Lad os nyde den tid, vi har her.
Elskede? Kommer du herind lidt?
Jeg har ægløsning.
Nej, det her går ikke. Det føles ikke rigtigt.
Men i aften er perfekt! Ellers må vi vente en hel måned til!
Jeg vil have et barn.
Jeg vil føle et barn vokse i mig igen. Et liv...
Det må vente. Jeg er ked af det.
Jeg er også ked af det.
Ked af, at jeg er så frastødende, at du ikke vil i seng med mig.
– Det handler ikke om det. – Jo, det gør.
Jeg mistede dit barn, og det kan du ikke tilgive.
– Nu er du fjollet. – Du er en egoist! Gå med dig!
Lad mig i fred! Ud med dig!
Jeg er vågen.
– Det er umuligt for mig at sove. – Jeg har lidt blomster med...
– Jeg lægger dem her. – Tak. Hvor er de smukke.
Det tog mig en time. Jeg ville vise den til Alison.
Jeg kan ikke engang skrive mit navn.
Undskyld... Du ville vel bare aflevere blomsterne.
Det gør ikke noget. Jeg ved, hvor svært det må føles.
– Jeg kan tænke mig det, mener jeg. – De vil begynde med fysioterapi.
– Tænk, om jeg aldrig får det bedre? – Det afhænger vel af dig selv?
Du lyder nøjagtigt som dem...
Jeg ved bare, at... den eneste, der kan redde dig, er dig selv.
Tror du, lægerne og mange af dine venner virkelig bryder sig om det?
Du har altid haft en ild i dig. Lad den ikke slukkes.
Jeg føler mig så ensom...
– Vær sej, så er du snart oppe igen. – Jeg vil i fysioterapi døgnet rundt.
– Stakkels Jane... Hvordan går det? – Meget bedre, tak.
– Vil du undskylde mig lidt? – Javist.
– Gem voldsomheden til Sydney. – Du har ikke ringet tilbage.
– Jeg har haft travlt. – Men Sydney har du tid til.
Var det Syd eller dig, der gav Jane medicinen?
Det er for meget af et sammentræf, at samme medicin var i Janes drink.
Det er jo to anklager... Og hvad Sydney fortæller mig –
– forhindrer min tavshedspligt mig i at afsløre.
Din antydning af, at jeg skulle have del i den slags, har jeg ét svar på:
– Gå ad helvede til... – Hvordan kunne jeg vente et svar?
– Så ville du jo have forandret dig. – Du burde måske selv forandre dig.
– Hvor mange liv kan man ødelægge? – Jeg vil holde øje med jer.
Hvis min mistanke holder stik, ryger Syd i fængsel –
– og du kommer til at fylde radiolytterne med vås igen.
Pas lidt på, hvem du truer. Jeg har en høj tolerancetærskel –
– men min grænse er snart nået...
Du vil kunne lide dagrummet. Solskin hele dagen. Goddag og farvel, Billy.
Dr. Fisher? Jeg er Billy Campbell, Brookes mand.
Jeg beklager meget det skete. Det sker yderst sjældent, og...
– Det må have været svært for Dem. – Sker aborter sjældent?!
Nej, en fejl på laboratoriet. Deres kone har aldrig været gravid.
Hvorfor troede De, at hun havde haft en abort?
Mr Campbell...?
Nå, dér er du... Jeg har ledt efter dig.
Hvad går der af dig, Billy?
– Du løj! Der var ikke noget barn! – Men jeg troede det.
Du vidste, jeg ville tage det tungt, så hvorfor ikke såre ham lidt mere?
"Så forstår han ikke, at jeg lyver!" Det er så sygt, jeg kunne brække mig!
– Råb ikke op. – Skal jeg bare acceptere det?
Jeg har været en idiot med alt det, jeg har fundet mig i!
"Ja, Brooke. Som du vil, Brooke"...
Jeg er bare et værktøj, som skal gøre dig gravid, så du får penge!
– Jeg er ligeglad med... – Lyv ikke! Du vil bare have penge!
Din mors, din fars... Og et barn, da først det var en million værd!
– Hør på mig, Billy! – Nej.
Jeg har fået nok. Jeg giver op.
Vores ægteskab er ét stort bluffnummer!
Det er slut.
Slut.
– Udmærket whisky, gamle dreng! – Det glæder mig, du synes det.
Amanda sagde, at du er blevet sigtet for forsømmelse.
Af to, der prøver at komme væk fra hinanden, ses I ret ofte.
Jeg lovede at være en perfekt gæst, og nu har jeg allerede trådt i det.
Bare rolig. Hvis du behøver hjælp, så har jeg en god advokat.
– Jeg har mine egne folk, tak. – Hold hellere lidt igen.
– Der er stadig en time til kl. 12. – Tak for omtanken, Bob...
Jeg klarer mig.
– Kom ud. Det er en skøn aften. – Jeg tror, at jeg tager et brusebad.
Kom med. Vi kan møde det ny år alene sammen.
Det er lidt køligt.
– Skal jeg hente en sweater? – Nej, jeg har det fint.
Jeg nyder stilheden. Der er så smukt her i Palm Springs.
Bare så du ved det... Jeg er dårlig til småsnak.
Også jeg.
Jeg mødte aldrig din mand, men jeg har hørt, han var en flink fyr.
Det var nok en fejltagelse at komme her så hurtigt efter hans død...
Jeg bebrejder ikke Amanda noget. Hun mente det godt... Jeg snakker...
Det her kan ikke interessere dig.
– Du er meget smuk. – Jeg er ikke Amanda...
Undskyld! Det angår ikke mig.
Godt nytår, Alison.
Du vover ikke at falde i søvn...
Undskyld, jeg var så dum derude.
Vis mig nu, hvor stor og stærk du er...
– Jeg burde nok blive på hospitalet. – Din sygeforsikring er snart brugt.
Ny omgivelser vil gøre dig godt, og du slipper for at se Richard og Jo.
– Her kan Syd og jeg opvarte dig. – Jeg bliver en byrde for jer.
Sydney arbejder på deltid, så hun kan køre dig til terapi og den slags.
– Du ville jo hjælpe Jane. – Jeg kan ikke vente...
Du kan begynde med at finde nogle tæpper og en pude.
– Er sofaen i orden, Jane? – Javist.
Tag to puder, Syd.
Det er snart midnat, og du nyder jo at se nytårsfest fra Times Square.
Kan du huske, da vi var nygifte og fattige –
– og tilbragte nytårsaften foran tv'et?
– Ja... – Jeg tæller til tre...
En, to og tre...
– Jeg kan ingenting finde herinde. – Jeg kommer straks.
– Vil du forklare det dér? – Jeg prøver bare hjælpe.
Og at komme i seng med hende igen. Hun var nok lige så stiv før i tiden.
Du er modbydelig.
– Hvor længe? – Hvor længe hun bliver her?
Så længe som der kræves.
– Jeg kunne heller ikke sove. – Jeg tænkte på mine nytårsløfter.
– En lang liste i år... – Jeg har kun et nytårsløfte.
At holde op med at fornægte mine følelser for dig.
Faktum er, at jeg elsker dig så meget, at det gør ondt.
Jeg troede, at jeg kunne glemme, men det går ikke.
1996...
Billy?
Hvad gør du her? Hvordan fandt du os?
Amanda lægger altid en besked om, hvor hun er at træffe.
Jeg vidste ikke, hvor jeg ellers skulle køre hen, så jeg endte her...
– Du kom ikke bare for at se mig. – Nej... Brooke og jeg skændtes.
Det ene chok efter det andet...
Aborten var bare løgn. Hun var slet ikke gravid.
Jeg forlader hende...
... for alvor og for altid.
Er det her den rigtige måde at klare det på?
Bare at stikke af? Hun har nok sendt alle mulige ud at lede efter dig.
"Flygtning fra et dårligt ægteskab." Det lyder som en tv–film...
– Du må tage tilbage. – Jeg kan ikke...
Jeg er for træt og trænger til at tale med nogen.
Jeg kan køre dig. Vi spiser morgenmad på vejen.
– Hvad med din ferie? – Tja...
Det har sandt at sige ikke været nogen ferie.
Jeg er ikke utaknemmelig. Dine råd er gode, men det her er et problem.
Jeg har gjort, som du sagde, og været godheden selv mod Jane.
Men nu bor hun sammen med os, og det var ikke lige meningen...
– Ikke din, selvfølgelig. – Hun kunne have sagt nej tak.
At bo lige under Jo er nok ikke så tiltalende.
Det er det eneste gode: Jane mistænker Richard og Jo.
Bare hun ser dem, går hun bersærk. Men de vil bevise deres uskyld.
Det havde været lettere, hvis Jane var død.
Det må du aldrig sige!
Jeg mente det ikke. Jeg elsker min søster, det gør jeg faktisk...
Men hun er mit svage punkt...
Hvad du lige så, er min svaghed, og det må du for enhver pris undgå.
Vold og vrede fører bare til mere vold og vrede.
Medfølelse er det eneste, der hjælper mod skyldfølelser.
Jeg ved, at du har ret. Jeg må lære at beherske mig.
Men når mit forhold til Michael trues, kan jeg ikke tænke klart.
– Men du bryder dig om Jane. – Ja.
Og hvad der sker hende. Så du vil hjælpe hende.
Ja, jeg skal prøve.
Dygtig pige.
– Jeg parkerer og møder dig derinde. – Vi kan sige farvel her.
Og vi ses jo igen om en måned eller to.
Gå ikke hen og forelsk dig i nogen anden i mellemtiden.
Alan! Vent...
– Hvad er der galt? – Glem New York. Flyt ind hos mig.
Jeg ville spørge dig, før New York kom på tale, men jeg var bange...
Jeg ville ikke gå for hurtigt frem.
Jeg ved, at der er teaterroller i New York og mange andre muligheder.
Men jeg tilbyder dig noget mere.
En chance for os begge for at være sammen med en, vi holder af.
– Matt... Mit fly... – Jeg beder dig...
Bliv hos mig.
Jeg håbede sådan, at du ville spørge.
Men det måtte være din beslutning.
Ja, jeg vil gerne flytte sammen med dig!
Burns & Mancini. Hvis De vil lægge en besked, så tal efter bippet.
Det er Amanda. Jeg håbede, du ville være der... Hvad sker der?
Du stak af i morges uden at sige noget.
Når du har fået min besked, så ring. Jeg elsker dig.
Værsgo... Godt nytår!
De har frafaldet sagen.
Du gav ham vel et tilbud, han ikke kunne afslå?
– Det er lovligt. – Tror du ikke, jeg ved, hvad du gør?
– Jeg gjorde en ven en tjeneste. – Så når du behøver en gentjeneste...
Hvis f.eks. jeg skal afstå Amanda til dig, så vil jeg ikke gøre knuder.
– Nu bliver jeg snart vred. – Jeg er mere end vred.
Ellers tak!
– Jeg vil glemme det her. – Hvad så med det her?
Det var en fejltagelse. Hvis du gør det igen, bliver det din sidste.
Nu kan jeg klare mig selv.
Tak for morgenmad og for frokost og for, at du hørte på mig.
Godt nytår. Held og lykke, Billy.
Tak. Godnat.
Brooke?
Åh Gud!
Tekster: Jørgen Schiøtt Subtitling International UK, London